-Pappa, där borta. Vi körde på den! -Nej, det gjorde vi inte. Kom!
-Var är den? -Lyssna! Där borta.
Där borta! Smyg dig på den bakifrån.
-Jag fångade den! -Se upp, Xan!
Sakta ner lite!
Vad är det där? Hur har du hamnat här?
Han darrar. Ser du det? Han har nog kommit vilse.
-Kan du se hans mamma? -Nej. Du har nog rätt.
Kom hit.
Hej.
Han är nog hungrig.
-Vad gör du? -Se och lär.
Glass...med en blomma upptill. Det är en nappflaska.
-Varsågoda. -Tack.
-Han är vildsint. -Voilà!
Han dricker!
Han har svarta ränder i ansiktet. Du vet vad det betyder.
-En gepard! -Ja...
Världens snabbaste djur. 0 till 60 km/h på 2 sekunder.
-Det är snabbare än din Porsche. -Kanske det.
-Ska vi ta hand om honom? -Ja!
Ja, varför inte? Han har ingenstans att ta vägen.
Xan... Vi kan inte behålla honom för evigt.
Mamma och jag får inte behålla dig.
Han återvänder till sin egen värld så småningom.
Mamma!
-Ta bort den! -Det är ett monster! Kom hit!
-Hjälp! Den sliter mig i stycken! -Xan?
Klös mig inte, ditt odjur... Hej!
Vi hittade den.
-Det där var nära ögat. -Inte nära nog.
Vad sägs om det?
Jag tycker synd om hans mamma. Tänk att behöva förlora honom.
Hallå där, snygging! Ska vi gå hem till dig eller mig?
-Pappa? -Xan!
Vad sa vi om att lära fågeln säga olämpliga saker?
Vänta lite! Vänta... Varsågod!
I Afrika, när man döper nån, blir man ansvarig för den varelsen.
Ett lämpligt namn ska fånga de viktigaste karaktärsdragen.
Det ska leda mot en viss sorts liv.
Jag provade Fuzzy, Spots, Speedy... Men inget av dem fastnade.
Han blev en del av vårt liv och lärde känna allt på gården.
Jag tror att han upplevde att platsen tillhörde honom också.
Mamma föreslog "Duma". Det betyder gepard på swahili.
Vi tyckte alla att det passade bra. Därmed blev vi ansvariga för Duma.
-Hur fort går den? -Tänk inte på det just nu.
Först måste du lära dig starta.
Man gasar lite och trycker ner den.
-Växlar man där? -Ja. En nedåt och fyra uppåt.
Håll in den med handen. Släpp ut den nu.
Fortsätt. Bra. Kände du det?
Gillade du det? Vänta lite.
Vill du åka fort? Tryck in den. Försök igen.
Släpp inte ut den för fort. Det ska man undvika.
Dra till ordentligt.
Så ska det se ut. En gång till.
Glöm aldrig bort vilken nytta man har av ståltråd.
Pappa!
Det verkade omöjligt att nåt dåligt skulle kunna hända pappa.
Innan han blev sjuk kunde ingenting stoppa honom.
Han såg alltid livet från den ljusa sidan.
Mamma och jag skötte gården medan pappa låg på sjukhus.
Doktorn sa att han tillfrisknade och att allt skulle bli okej.
Nu öser vi på, Duma! Vi håller 50 km/h.
Spring, Duma!
-Titta på det språnget... -Kom igen!
Vi håller 60 km/h och han springer om oss!
70 km/h... Där rök min hatt!
-80 km/h... 90 km/h! -Spring, Duma!
100 km/h!
Av alltför stor kärlek till livet Av hopp och fruktan
Vi tackar flyktigt den gud som finns
Ta en paus efter varje rad.
Läs som om det vore en sång. Ordens ljud är melodin.
Inget liv varar för evigt Döda män reser sig aldrig upp
Även den tröttaste flod når till slut tryggheten i havet
Mamma?
Ursäkta mig.
-Ja? -Får jag plats?
Vi måste prata om vår vän. Han är nästan fullvuxen.
-Men... -Sluta nu! Det är nästan för sent.
Duma måste få leva ett naturligt liv. Vi måste hjälpa honom tillbaka, nu.
Han vill inte! Han vill inte vara vild.
Det kan inte du bestämma, Xan. Han är ett vilt djur.
Det vilda finns där. Han har det i sig naturligt.
Han har det i blodet.
Han minns, precis som jag minns att min plats är här, på farfars gård.
Det finns nästan inga geparder kvar. Vart skulle han kunna ta vägen?
Vi bor här. Hela vägen ända dit upp...
Vi hittade honom där. Norrut och västerut...
Där ligger bergen.
En liten dal, och en flod.
Där finns det gott om springbock. Ett himmelrike för en stor katt.
Jaga dem, fäll dem, bit hårt. Det kan väl inte vara så svårt?
Vi ska köra honom dit nästa vecka.
Vi campar och fiskar, och har kul. Sen släpper vi honom.
Vad har hänt? Var är pappa?
Xan... Det kommer att bli förändringar.
Vad då?
Jag måste hyra ut gården.
-Vi ska väl bo kvar i huset? -Nej, vi ska flytta till stan.
Vi ska bo hos moster Gwen. Jag måste skaffa ett arbete.
Hur ska vi göra med Duma?
Han ska också få ett nytt hem. Det är ett stort naturreservat.
-Jag måste ta hand om oss, och... -Pappa hade inte velat det!
Pappa och jag diskuterade det.
Vi har inget annat val. Det är det enda rimliga.
Jag förstår att det känns läskigt. Det kommer inte att bli lätt.
Vi klarar det om vi håller ihop.
Tack för att vi fick komma hit, Gwen.
Ingen fara.
Mannen från naturreservatet kommer hit om några dagar.
Vänta, Xan! Du behöver bara kolla läget idag.
De där barnen vet inte bättre än du.
Vill ni bli vinnare? Då måste ni visa passion och glöd!
Dagen är räddad...
-Är ni vinnare eller förlorare? -Vinnare!
-En gång till! -Vinnare!
Bombardemang. Om ni blir träffade är ni utslagna.
Jag ska hämta Xan. Lugn, han är jättesnäll. Hej då!
Hej, frukosten!
Vovve!
"Det finns många teorier om hur pyramiderna byggdes. "
"Vissa tror att de använde slavar, eller okända maskiner. "
"Jag tror att de använde vatten. "
"De kan ha byggt kanaler och dragit stenblocken med rep. "
-Vart ska du, unge man? -Dit ut.
Ingen lämnar klassrummet utan min tillåtelse!
Brandövning! Ordning och reda, tack!
Duma?
Är du här inne, Duma?
Vem är Duma? Är han din pojkvän?
-Ge mig den där. -Den är min!
-Den är fin. -Jag fick den av pappa.
Ge den till mig. Eller betala, om du vill behålla den.
Spring!
Bra gjort. Kom nu, Duma.
Se upp, grabben!
Det här är ju inte klokt.
Kom! Vi måste bort härifrån.
Vi måste göra en lång färd.
Du ska hem, precis som pappa sa.
Vi började där, och tog den vägen.
Det där måste vara saltsänkorna.
Då återstår det mycket av kartan.
Ska vi fortsätta?
Ja, det tycker jag också.
Det måste hända, förr eller senare.
Men jag hoppades på "senare".
Vet du ens vad "vild" betyder? Jag misstänkte det.
Hallå där! Vad gör du? Vad håller du på med?
Hör du vad jag säger?
Jag ska söderut. Har du nåt emot det?
Ja.
-Vi ska västerut. -Du och vem då?
Min kompis och jag.
-Har du vatten? -Kanske det.
-Vad har du? -Motorcykeln.
Jag skulle kunna skjutsa dig.
Är du törstig?
Jag sa inte att du fick ge djuret nåt! Det finns inte tillräckligt.
-Fungerar den här saken? -Om man har bensin.
-Jag heter Ripkuna. Vad heter du? -Xan. Tack för vattnet.
Hur hamnade dvärggalagon här?
På samma sätt som jag. Han valde fel väg för många gånger.
Mashaka. Han ställer till det för sig.
Det finns en stor flod, fem dagsmarscher härifrån.
Men om vi ska klara att ta oss dit måste vi ha nåt att äta.
-Vilken av dem? -Vad menar du?
Vilken av dem ska vi äta först?
Om vi ska överleva måste vi äta dem.
Lugn. Det återstår några dagar innan vi måste fatta det beslutet.
EFTERLYSNING
-Förklara vad du gör. -Hämta mer ved.
Din katt stirrar på mig.
-Vem har lärt dig såna här saker? -Pappa.
Din pappa? Förklara vad det är du tänker göra.
Upp med den! Håll i ordentligt! Snabba på!
Släpp ut det! Håll i ordentligt!
Jösses!
Titta, Xan!
-Säg hej då! -Hej då, planet!
-Hej, floden! -Sväng åt höger!
Vi kommer att överleva!
-Vi behöver vatten. -Lugn, det hittar vi.
Det var ju det jag sa.
Nu har du chansen.
Kom ihåg vad pappa sa: "Jaga dem, fäll dem, bit hårt. "
Kom nu.
Duma! Kom igen nu.
Ta den!
Din gepard är en duktig jägare. lmponerande, han fångade ett ägg.
Din gepard skulle inte överleva länge här ute.
För det han är värd kan du bygga ett hus. Många hus.
Du kan rentav köpa en fin bil med DVD-spelare.
Man säljer inte en vän.
De rika köper såna djur hela tiden. De betalar bra.
Sen gör de affärer. Djurparker och nöjesfält...
Det gör dem ännu rikare.
Vart är ni på väg? Vet du det?
Pappa och jag hittade honom där.
-Ni tänker ta er över Okavangofloden. -Ja. Än sen?
Än sen?
Där finns det många tänder. Där kan man bli dödad.
Jag är inte rädd.
Var lite smart - var rädd.
"Jag är inte rädd. " Dumma pojke... Han fattar ingenting.
Du skulle kunna bli lejonföda.
Eld! Det är det enda som skrämmer dem.
Jag känner till den där platsen. Jag kan följa med en bit på vägen.
Men sen måste jag fortsätta söderut.
Vill du det?
Okej.
Jag följer inte med hela vägen.
Kom nu!
-Vilka är de? -Människor.
Människor som aldrig anade att de skulle dö här.
Här finns det många arga själar...
Det här har en historia att berätta.
Jag vill nog inte höra den.
I de rätta händerna kan den här döda vad som helst.
Kom hit!
-Göm dig! -Varför då?
-Vilka är de? -Dåliga människor!
-Här! -Kom, Duma.
Vi måste ta oss längre bort. Här finns bara sand. Jag ser inget.
Kom hit! Huka dig ner!
Känner du till hur han fick de svarta ränderna i ansiktet?
Det hindrar solen från att blända dem när de jagar på dagen.
Det fanns en mamma som älskade sin unge väldigt mycket.
En dag försvann han.
Hon letade och letade och hon kallade på honom.
Hon grät länge och mycket...
Tårarna gjorde att hon fick svarta ränder på kinderna.
Ansiktet blev märkt för evigt av hennes gråt.
Ett hedervärt vapen... Om det nu finns några såna.
Det är gjort för riktiga krigare. Man stirrar på fienden...
Man visar sitt mod, öga mot öga.
Många diamanter har grävts upp här. Jag vet att de inte hittade alla.
Jag brukar alltid leta lite. En vacker dag kommer jag att bli rik!
-Vänta här. -Jag vill fortsätta.
Det här går fort.
Den här är gammal. Här finns många stinkande andar...
Nu har vi chansen. Kom, nu går vi.
Rip?
Rip!
Rip?
Jag är här. Håll ut!
Jag försöker!
Gud välsigne dig, Xan!
Tack gode Gud, vi lever! Det var bara jord. Gräv, gosse!
Varför slutade du?
-Vart leder du oss? -Jag leder er dit ni vill.
Nej. Du leder oss norrut, inte västerut.
-Jag leder er till bergen. -Du leder oss till stan, och polisen.
-Vad pratar du om? -För belöningen. Du vill sälja Duma.
Varför har du fått för dig det? Vi måste gå norrut först...
Du försöker bara skrämma mig. Du vill överlämna oss till polisen!
-Gå din väg så går jag min. -Vart tänker du ta vägen?
Kom tillbaka! Lämna mig inte här!
Xan! Kom tillbaka!
Jag vill inte att han ska följa efter oss.
Vi måste ta oss över floden i morgon.
Vi klarar oss bättre utan honom.
Kom nu, Duma!
Du kommer inte att bli våt.
Skynda på!
Visst, stanna där om du vill. Vi tänker ge oss iväg.
Vad är det som händer?
Duma!
Duma! Bort därifrån!
Kom, Duma!
Två snabba katter!
Mashaka! Kom hit!
...stor risk för åska på grund av ett lågtryck som drar in från kusten.
Spring!
Nej, Duma! Vänta!
Duma!
Duma?
Duma!
Duma?
Mashaka!
Vad hände?
-Du hittade Duma. -Ja.
Han satt fast i en fälla, och du var i ett vårtsvins hål.
Hellre det än att bli lejonföda.
Jag ber om ursäkt för det jag gjorde. Det var ett misstag.
Du hade rätt.
Jag tänkte på alla pengar jag skulle få för er.
Jag hade stora planer.
Jag lämnade byn, hustrun, barnen för att bli en stor man.
Jag reste till storstaden för att tjäna massor av pengar.
Men jag fick inget arbete. Jag blev liten, gjorde simpla saker.
Jag hamnade i det största fängelse man kan tänka sig.
Där vill jag aldrig hamna igen!
Mamma hatar mig säkert. Jag övergav henne.
Mammor slutar aldrig älska sina barn.
Du vet väl inget om mammor?
Jag är en pappa.
Det där är mat!
Den vägen!
Skynda dig! Han fångade den!
Vi får vara utan mat ikväll.
Den där maten är det nog enklare att få tag på.
-Kanske det... -Har du kommit på en idé?
Den enda blå jag sett!
-En drottningbröstad fluffstjärt! -"Fluffbröstad", menar du väl?
De har alltid varit mina favoriter.
-Är du redo? -Ja.
Hjälp! Den bet mig!
-Den bet mig! -Vad bet dig?
Den här!
Det är en svart mamba!
Så ska det gå till, gosse! Ät!
Du kommer att gå långt, Xan. Om du inte hamnar i fängelse...
Jag vill ge de här till dig.
-Vad är det där? -Som tack för att du hjälper mig.
-Nej, jag kan inte. -Jag vill att du tar emot dem.
Jag vill inte ha dem. Människor dör på grund av dem.
Okej. Då hamnar de i vattnet.
Fem, fyra, tre, två...
Okej!
Nu kommer jag hjälpa dig minst en gång till.
Jag ska förvara dem säkert.
Titta här. Ser du?
De här stenarna hittade jag när jag fick gräva loss mig själv.
Kommer du ihåg det?
Det gör inget. Varsågod.
Jag vill att du ska minnas din vän Ripkuna.
Jag ska minnas dig och hoppas du minns mig.
För nu säger jag farväl.
Xan? Varför gjorde du så? Vakna upp, Xan!
Gör inte så! Det var inte roligt! Jag ska döda dig själv, snorvalp!
-Vad är det för ljud du gör? -Geparder hittar varandra så.
Lejon... Det var inte särskilt länge sen.
Var inte självisk, Duma.
Låt honom vara ifred.
Kom ihåg att det var det här du önskade.
Han har alltid varit en köttätare.
Se så...
Min farfar tog mig med hit när jag var yngre än du.
De gamla pratar med mig.
Man ser hur de levde, och vad de fruktade och älskade.
Deras värld är försvunnen... Men vi är inte så annorlunda.
Ingen kommer hit längre.
Alla är bortglömda.
Jag själv är inte mycket bättre. Jag vet inte ens om min pappa lever.
Min pappa...
Han dog nyligen.
Hur kan nån försvinna på det sättet? För alltid.
Yebo... Jag skulle också vara arg.
Människor dör när de är redo.
Inte när du är det.
Vi är endast resenärer som färdas på samma flod.
Mor- och farföräldrar, föräldrar, söner och döttrar...
Alla har fått en viss tid på floden.
Vi gör så gott vi kan innan vi försvinner.
Det här är din tid, Xan. Och Dumas. Och min.
Vi är snart vid Dumas område. Efter det...
Jag ska besöka min familj och ta reda på om jag är välkommen.
Du ska åka till din mamma.
Din pappa är död för henne också.
Allt har förändrats. Det är inte detsamma längre.
Förändring... Det är det som sker, hela tiden.
Den lille pojke som lämnade sitt hem sitter inte här med mig, eller hur?
Förstår du? Förändring...
-Ser du, bortom den där klippan? -Ja.
Det är en by. Min by.
Vänta!
-Vad är det? -Tsetse...
Gör som jag säger. Spring!
Vänta!
Andas djupt! Fortsätt att andas!
Vad är det, Rip?
En gång för länge sen blev jag väldigt sjuk av betten.
Jag mådde mycket dåligt.
Vi måste skynda på nu!
Eld! Vi måste göra upp eld.
De har sett oss. De är på väg!
Den tar sig. Håll det lite högre upp.
Det är för vått.
-Högre upp. -Jag kan inte använda händerna!
Nu vet jag! Titta här. De är fortfarande torra.
Lätt fånget, lätt förgånget. Ta dem och tänd eld på dem.
Ja, Xan. Elda upp dem.
Du måste stanna här, Duma.
Ge inte upp, Rip. Jag ska hämta hjälp.
Hallå? Är det nån här?
Min vän är sjuk! Jag behöver hjälp!
Duma?
Duma!
Rip...? Ripkuna!
Otorno...
Otorno.
Ainu... Ainu!
Melika...
Förlåt mig!
Förlåt mig.
Xan... Jag vill presentera min familj.
Det här är Ainu.
Min son Otorno och min hustru Melika.
Jag berättade att vi färdats långt tillsammans.
Att du är en galen kattpojke.
Att vi är en familj, allihop.
Duma!
Duma?
Han är ett vilt djur.
Han har det i sig naturligt.
Han har det i blodet.
Han minns.
Vi ska köra honom dit nästa vecka.
Vi campar och fiskar, och har kul. Sen släpper vi honom.
Hallå där. Du klarade det. Du har hittat en kompis och allt.
Var rädd om dig. Jag kommer att sakna dig.
Vissa saker bara vet man.
Duma ville vara ett vilt djur. För Rip handlade det om familjen.
För mig handlade det om pappa.
Allt han var och allt han trodde på är nu en del av mig.
Jag hjälpte Duma att komma hem. Han lät även mig få upptäcka saker.
Att hitta Dumas hem fick mig att själv hitta hem.
Jag insåg att kärleken inte upphör bara för att tiden går.
Eller för att man bor åtskilda, eller för att nån har dött.
Så var det för mig och Duma.